ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Acest Om a fost adus la mine ca unul care îndrumă greşit oamenii.
E acuzat răzvrătire şi blasfemie, pentru care ar trebui să moară.
Stăpânul Meu Guvernator!
Stăpânul Meu Guvernator,
e un obicei în Ierusalim, ca în această perioadă de sărbătoare,
ca un condamnat să fie eliberat.
Îmi amintesc obiceiul.
Cine să fie? Acest Om pe care îl numiţi Rege?
Sau să fie Baraba?
Eliberaţi-l pe Baraba!
- Eliberaţi-l pe Isus din Nazaret! - Nu, nu Baraba!
Eliberaţi-l pe Baraba! Crucificaţi-L pe Nazaritean!
Sunt furioşi, Guvernatorul. Baraba e un rebel.
Un hoţ, un asasin.
Eliberaţi-l pe Baraba!
Luaţi-l pe Nazaritean, biciuiţi-L şi aduceţi-L înapoi aici...
şi va fi crucificat.
Bine, destul.
Luaţi-L.
Deschide.
Haide.
Un om va fi eliberat.
Eliberat?
Trebuie să ştii obiceiul acestei sărbători.
Guvernatorul te-a oferit pe tine sau pe Profet.
A ascultat vocile lor, iar ei te-au ales pe tine.
Nu comentez. Haide. Mişcă.
În regulă.
Dă-ne un fir din barba ta.
Trebuie să fii norocos, dat fiind ceea ce ţi s-a întâmplat.
Nu sunt obişnuit cu lumina. Îmi fuge imaginea.
Dacă aş fi în locul tău, nu aş mai rătăci.
Vreau să plec din locul ăsta înainte să se răzgândească.
Porneşte la drum, bine?
- Pe cine crezi că împingi? - Mergi.
În regulă. Merg.
Mişcă.
- Iată-l. Eliberaţi-L pe Nazaritean! - La o parte.
De ce stai ca un idiot? De ce mai eşti pe aici?
Aici e o privelişte bună. 6 săptămâni şi nimeni nu s-a mişcat.
Ce s-a întâmplat atunci? Cum ai ieşit?
Dă-mi voie să-ţi spun că asta e o surpriză.
Ăla e răţoiul meu? El e!
- Sara! - E chiar pungaşul negru...
se întoarce acasă.
Înşelând din nou moartea, ca un băiat bun. Băiatul cel deştept. Cum ai făcut-o?
Am fost eliberat să sărbătoresc ca o surpriză pentru voi.
Iată o zi într-adevăr de sărbătorit. Haide şi spune-ne toată povestea.
Nu aţi auzit? Sunt alegerea oamenilor.
"Îl vrem pe Baraba", au spus. Dă-mi ceva mâncare.
Mâncare pentru Baraba. Pentru un om înfometat.
Cum e? Cum te-ai simţit când ţi-au spus?
Alegerea oamenilor?
Sara plângea aşa de tare încât vinul a devenit apă.
- De unde ai norocul ăsta? - Ce vrăjitoare ţi l-a dat?
Dă-mi-l mie!
- Atinge-l să aibă noroc. Atât. - Nu risc.
Pleacă.
Unde-i Rachel?
Îndepărtezi doliul de mine? Adu-o aici.
Nu e bună pentru tine sau pentru altcineva.
- Îţi spun, e complet schimbată. - Ce s-a întâmplat cu ea? Adu-o.
Nu e bună pentru vechiul meu ticălos acum. Nu se gândeşte la nimic, zi sau noapte,
decât la acest Profet din Nazaret, care e judecat pentru blasfemie.
De când L-a auzit predicând, a renunţat la viaţa ei,
ca un copil bolnav care renunţă la mâncare.
Haide, burtic goală. Nu e mâncare înăuntru ce merită să fie vomitată.
Ia loc şi mănâncă.
Baraba, fata aia nu e bună pentru tine.
Crede-mă. E la fel de morbidă ca cioara în coşul de fum.
Vrăjită de Profet. S-a irosit o fată aşa de frumoasă.
Şi s-a dus la procesul Lui arătând ca o văduvă deja.
Ştie ce s-a întâmplat cu Profetul ei. Ăsta e sfârşitul Lui.
- Condamnat, nu? - Asta e.
Au ales între El şi mine, şi m-au ales pe mine. Ce ziceţi?
Idolul oraşului.
Să-ţi spun ceva. Tu eşti bun de rege, Baraba.
Pe profet l-au numit Regele Iudeilor, dar te-au ales pe tine.
Arataţi respect faţă de Regele Baraba.
- Să-l încoronăm. - Da!
- Sălbaticul Rege din Iudeea. - Ce faci?
- Haide, daţi-i hainele. - Poartă-te frumos cu Regele Baraba.
Mai multe soţii decât Solomon,
şi supuşii lui sunt la fel de copţi ca dovlecii.
Uite-ţi sceptrul. Ia-l.
Să fie pus pe tron.
- Ce-i ăla? - E sceptrul.
Ia loc pe tronul tău.
Îngenuncheaţi, gunoaie mizerabile ale pământului şi luaţi aminte.
Îngenuncheaţi, gunoaie ale pământului.
Trăiască!
Voi face legi pentru voi care vor taxa constituţia voastră.
Te încoronez, Rege Baraba.
Uite-o, Baraba, dacă o vrei.
Rachel, uite cine întreabă de tine.
Ticălosul dintre cei morţi.
Uite-o.
Care-i problema cu mine? De ce nu te uiţi la mine?
Baraba, dă-mi drumul.
Nu, până nu îmi spui că te bucuri că trăiesc.
- Nu-i doresc nimănui moartea. - Ce vrei să spui cu asta?
Nu mă face să-ţi vorbesc.
- Ce vrei să spui cu asta? - Nu mă face să-ţi vorbesc.
Ăsta-i un bun venit călduros.
N-am mai putut continua.
Nu-ndrăznesc să spun ce urmează, dar Domnul să ne ierte dacă poate.
Ce ţi-am spus? Nu mai e bună pentru tine acum, Baraba.
Haide.
Nu sunt aici să fiu luat de prost.
Care-i problema?
Îţi aminteşti cum era.
Baraba, nu vezi ce se-ntâmplă? Nu înţelegi ce te eliberează?
Tocmai am ieşit din închisoare.
Trebuie să scot asta din oase. Asta s-a întâmplat.
- Nu mai sunt la fel. Nimic nu e. - Mai bine ai face să fie totul la fel.
Baraba, ascultă-mă. Pentru Dumnezeu, crede-mă.
A venit de la Dumnezeu, Omul care îţi ia locul.
Crezi că trebuie să fiu ucis în locul Lui?
Crezi că trebuia să fiu mort?
Baraba, uite ce spun. A venit de la Dumnezeu.
Asta nu e treaba mea. Dumnezeu poate avea grijă de ce-i al Lui.
- Şi tu poţi avea grijă de mine. - Nu!
Fata aia vine mereu cu idei ciudate.
Are capul plin de idei.
Oricum, se pare că are la ce să mediteze acum.
- Nu-mi place cum arată. - Ce? Care-i problema?
Cerul. Nu mai e lumină.
Niciodată nu l-am văzut aşa de întunecat în miezul zilei.
Adu o lampă sau ceva.
Ceva nu-i în regulă cu ochii mei.
Nu văd.
Ceva nu-i în regulă.
Totul e negru.
Negru e moarte.
Am ştiut că ceva nu-i în regulă când am văzut lumina aceea.
Spune-mi. Voi orbi?
Voi orbi?
Ce se întâmplă?
Ştii ce s-a întâmplat.
Chiar şi lumina ne-a părăsit, acum că L-am omorât.
Eşti mulţumită acum?
E mort. Ca orice alt om.
- Am văzut. Ăsta e sfârşitul. - A promis să se întoarcă.
Ar trebui să vedem şi asta.
Doar 2 zile şi va fi din nou în viaţă.
Uită-te la prietenii Lui. Crezi că L-au crezut?
Îţi spun, eşti nebună. Ăsta e sfârşitul.
Nu mâine, ci mâine dimineaţă.
De câte zile sunt aici?
Nu mă auzi?
Care-i problema ta?
Care-i problema? 2 zile.
Atunci asta e a treia zi?
2 şi cu una fac 3. Ce-i aşa ciudat?
Vom vedea.
Asta e dimineaţa celei de-a treia zi.
Baraba, unde mergi?
Acum ştii că e adevărat.
Ştiu doar că mormântul e gol.
- Cine a mutat piatra? - Dumnezeu.
El însuşi? L-ai văzut tu?
A venit o putere din cer.
Când a răsărit soarele, la începutul zilei.
- Mai întâi a fost muzică din corn. - Corn?
Apoi în aer a apărut în înger.
Tot Cerul parcă se rupea.
Era alb, a fost foc.
A fost foc alb.
Şi-a întins braţul. Părea lung cât o suliţă.
Vârful suliţei a intrat între piatră şi stâncă
şi piatra s-a rostogolit.
Dacă veneai mai devreme, vedeai ce am văzut eu.
Ochii mei sunt buni. Nu văd decât adevărul.
Trebuie să crezi asta, Baraba.
Invăţătorul e un om de cuvânt, şi a spus că va fi aşa.
Ai văzut pe Profet ieşind din mormânt?
Ochii mei erau orbiţi de lumină.
Cred că mi i-am acoperit cu mâna.
Dar când am putut să văd din nou
un bărbat şi o femeie erau împreună în grădină. Apoi femeia era singură.
Şi apoi a plecat repede.
Şi bărbatul era acelaşi cu Cel îngropat aici?
Era ca o umbră.
Lumina dimineţii era în urma Lui. Dar sunt sigură c-a fost El.
Umbre, lumină, cam ăsta e adevărul.
Uite care-i adevărul...
De ce crezi că ar minţi despre El
când însemna că ar fi ucis?
De unde ştii ce a spus?
Preoţii trebuie să ştie mai mult decât tine. Şi ei l-au numit-o blasfemiator.
A spus că...
"Iubiţi-vă unii pe alţii."
"Iubiţi-vă unii pe alţii"?
Şi ei l-au crucificat pentru asta?
Unde mergi?
Ei îţi pot spune mai multe.
E o casă pe strada olarilor unde s-au întâlnit.
Poate îi găseşti acolo. Du-te şi întreabă-i.
Au făcut un truc.
Au luat corpul şi l-au ascuns ca să se potrivească poveştii lor.
Sau te temi?
Te temi că ştii ce s-a întâmplat?
Cauţi pe cineva?
Vrei să vezi?
Lutul formându-se?
Altădată.
Ce s-a-ntâmplat? Am auzit că sunt veşti.
Mormântul e gol, femeile spun că L-au văzut.
Credinţa îţi poate da viziuni ciudate. Doar că e adevărat. Unde-i Petru?
Cine poate fi?
Nu deschide.
Ar trebui să plecăm din oraş. E mai înţelept să mergem în Galilea.
Ne putem ascunde de viitor o veşnicie? Să vedem ce e aici.
Şi dacă vor să ne distrugă pe toţi?
Să nu lase pe nimeni în viaţă.
Se poate transforma cuvântul în tăcere? Nu mă tem de asta.
Unde-i?
- Ce aţi făcut cu El? - Ce vrei de la noi?
- Adevărul. Ce s-a întâmplat? - Ce drept ai să fii aici?
Ştii ce vreau să spun.
De ce vă temeţi?
De ce ne temem?
Vreţi să ştii ce ştim noi.
- Care-i adevărul acestei dimineţi? - Ştiu adevărul.
Aţi furat trupul.
Crezi că l-am ascuns aici.
Dar s-a întâmplat altceva.
Îl vei găsi aici, doar dacă vine El aici.
Pe poartă, ca şi tine.
Nu credeţi. Am văzut corpul. Era mort.
Dacă ai fi sigur de asta, nu ai mai fi aici.
A înviat.
Cred în El şi aştept.
Sunteţi nebuni cu toţii.
Ce crezi că faci cu plasa asta?
Nu e mare cu peşte în apropierea Galileei.
Sunt obişnuit să o fac, mâinile lucrează singure.
Iar acum străzile din oraşe trebuie să fie marea pentru mine.
A făcut o glumă pe tema asta când ne-a luat de la bărci.
A spus că pe viitor peştele nostru vor fi oamenii.
A fost o glumă serioasă.
Însemna că ne promite că va scoate oamenii din întunericul mării
la lumină.
Şi vă mai numiţi pescari?
Trebuie să vă spun ce se întâmplă cu peştii?
Se zbat, icnesc şi mor.
Şi noi ne zbatem şi icnim. Ai spus bine.
Săracul peşte.
Şi eu trebuie să mă zbat şi să icnesc.
Şi să mor.
Şi mor pentru a trăi.
Aici omul are avantaj faţă de peşte.
Poate muri în lume, în întunericul mării
şi începe să trăiască în lumină.
Asta a promis El, şi asta s-a întâmplat.
Dar ce se va întâmpla
încă nu ştim.
A înviat.
- Ne va conduce în noua împărăţie. - Voi crede când va fi în faţa noastră.
Când Il pot atinge şi Il pot auzi.
Mereu eşti plin de îndoieli.
Nu-i motiv de îndoială când un mort învie?
Nu.
Te pot duce să vorbeşti cu un om care a fost mort.
Invăţătorul l-a adus la viaţă. Toma ştie foarte bine.
Hai, vorbeşte cu el.
Lasă-l să-ţi spună.
Nu trebuie să te temi.
Lazăr? Vii la noi?
Vrea cineva să-ţi pună întrebări.
Intră.
Te las cu el.
Poţi să-l întrebi ce vrei.
Mi-au spus că moartea...
Nu e moarte.
M-au adus aici să văd
fiindcă tu mă poţi face să cred.
Pentru că tu ai fost mort, şi ai fost readus la viaţă de un om.
Adică de Invăţător.
E adevărat.
Am fost mort.
Şi ştiu că El e Cristos, Fiul lui Dumnezeu
care are putere asupra morţii şi vieţii.
Cum e acolo?
Ai fost acolo.
- Spune-mi cum e. - Cum e?
- Da, ce ai experimentat?
Ce?
N-am experimentat nimic.
Doar moarte.
Şi moartea nu e nimic.
Nimic?
Nu.
Ce să fie?
Vrei să-ţi spun despre tărâmul morţilor?
Nu pot.
Cum i-ai spune unui copil nenăscut cum e viaţa?
Există.
Dar nu e orice.
Pentru cei ce-au fost acolo
nimic nu e la fel.
Nimeni nu m-a mai întrebat asta.
Au ascultat cum a revenit viaţa în mine şi au plecat lăudând.
Doar tu ai întrebat de moarte.
Şi nu eşti mai deştept.
Erau doi oameni care erau morţi.
Împărţindu-i trupul.
Viaţa.
Iubiţi-vă unii pe alţii.
Ascultaţi! Ăsta e cuvântul. Iubiţi-vă unii pe alţii!
Le putem spune să se iubească.
- Lasă-mă-n pace. Vreau să stau. - Ce vrei, să stai şi să meditezi?
Nu ajută să meditezi.
Haide, să mergem şi să găsim o nouă viaţă.
- Unde mergi, Baraba? - Să văd ce înseamnă "învierea".
Iubiţi-vă unii pe alţii!
- Haide. - Pantoful meu.
Uite.
- Hei! Ridică-te! Haide! - Lasă-l.
Stai viu.
E tot ce ai de făcut.
Nu e vina mea că L-au lăsat să fie ucis.
Poţi să mi-o atârni de gât.
Am acelaşi drept să fiu în viaţă ca şi tine.
Peşte puturos.
Te temi să te uiţi la mine fiindcă sunt viu.
Tu, uită-te la mine. Uită-te la mine!
Poate astăzi vine lumea cea nouă.
Azi sau mâine. Dar va veni, ai să vezi.
Zilnic ne-ai promis, şi n-a venit.
- Nu va veni. - Va veni. Ştiu asta.
Te rog, Rachel, spune-ne iar cum va fi.
Ai grijă ce spui.
Nu ştii ce ţi se poate întâmpla dacă te aud?
Acum oricine răspândeşte astfel de poveşti
cu Fiul lui Dumnezeu, Mesia, va fi judecat ca inamic al statului
şi omorât cu pietre.
Va fi ca şi cum pământul va arde ca o stea.
Tot ce e rău se va şterge.
Vom privi în sus şi vor fi îngeri coborând din cer
şi vor pune mâncare în faţa noastră şi poate haine noi să le-mbrăcăm.
Albe, ca şi ale lor. Sau albastre, ca şi cerul.
Durerea şi necazul vor dispărea, şi totul va fi nou
fiindcă Fiul lui Dumnezeu a înviat din morţi.
Lumea a devenit regatul Lui.
Nu e adevărat
O ştiu pe această femeie.
Nu ştie diferenţa între ce-i real
şi ce visează în somnul ei.
Nu o ascultaţi.
Aduce necazuri. Numai necazuri.
Necazuri pentru tine
dacă nu te întorci să asculţi aceste sunete.
Ştie dar se teme să creadă.
Uită-te la tine, Baraba. Cum poţi să vezi ce va veni?
Se va întâmpla, fie că iei parte, fie că nu.
Are dreptate. E o discuţie periculoasă. Ne vor închide casele, ne vor izgoni.
Mai bine îl ascultam pe acest bărbat.
- S-ascultăm ce-a spus Profetul. - Nu pleca. Unde mergi?
Unde sunt leproşi, să le spun să se pregătească pentru eliberarea ce va veni.
- Merge printre leproşi! - Opriţi-o!
Merge să-i elibereze pe leproşi.
- N-o lăsaţi printre leproşi! - N-o lăsaţi să-i elibereze!
Nu ai dreptul să fii printre leproşi!
Atenţie, e un paznic al templului!
Nu vrem ca leproşii să fie liberi!
Au fost acuzaţii la adresa acestei femei.
- Trebuie interogată. - Am auzit că predică blasfemii.
Să fie adusă la templu şi o vom judeca.
- Ia-ţi mâinile jegoase de pe mine. - N-o luaţi! N-a făcut nimic rău.
Nu o luaţi.
Rachel!
Pentru blasfemie, şi răspândirea blasfemiei, această femeie e condamnată.
Pentru răspândirea răului printre oameni
pentru că le-a întunecat minţile şi a negat înţelepciunea autorităţilor.
Pentru păcatele ei, a fost condamnată la moarte prin împrăştiere cu pietre.
Omul care a găsit-o vinovată şi a acuzat-o
să arunce prima piatră.
Ce trebuie să fac?
Ia piatra asta. Haide. Arunc-o.
De ce s-o arunc?
- Nu am nimic cu ea. - Tu ai acuzat-o.
- Legea îţi dă ţie prima piatră. - Tu ai acuzat-o.
Altfel vei ajunge lângă ea.
Aruncă repede. Dacă aşteptaţi, îmi poate teamă.
Nu mai trebuie să vă gândiţi la Baraba. Nu se mai întoarce.
Şi dacă se întoarce, vom ştii ce să facem cu el.
Încă vă temeţi de el fiindcă urlă la voi ca un taur furios.
Nu vă puteţi lepăda de el nici când lipseşte.
S-a dus la diavol pentru totdeauna, vă pot spune sigur.
Şi-a pierdut cumpătul.
Se târăşte prin oraş ca un preot înfiorat.
De ce credeţi că nu s-a întors? Pentru că se teme să mişte un deget.
- Nu ştim încă dacă se-ntoarce. - Cui îi pasă dacă se întoarce?
Avem un om aici care îl poate spânzura în propriile-i măruntaie.
A ieşit din închisoare nebun. Achitat dar nebun.
Vom vedea în curând.
Deci, ţi-ai amintit cum s-ajungi aici.
Ai renunţat săptămâna trecută.
Vei găsi lucrurile stricate.
Ce-a fost, a fost.
Mi-am amintit drumul.
Adu-i.
Să te bată Dumnezeu! Banii sunt sacri! Aparţin templului!
- Zeul războiului vă va distruge! - Blasfemie!
Ipocriţilor. Vă omor pe amândoi.
Ce faci?
Aici e toată averea ce am vrut-o. Haide!
Vă omor cum aţi omorât-o voi pe ea.
Mi s-a părut că atunci, Baraba, când ţi s-a dat libertatea
nu a fost un schimb fericit.
Cereau moarte şi confuzie când ţi-au strigat numele.
Asta am crezut şi asta s-a întâmplat.
Au pus biciul înapoi în pumn.
Prin asta mă refer la tine şi la viaţa ta.
Şi mulţi au suferit şi au murit în consecinţă.
Şi celălalt Om. Au murit din cauza asta.
Asta e o problemă locală, care sper să fie ajustată curând.
Şocul şi frica unui fanatism fără motiv va trece.
Dar apetitul pentru distrugere
care îl împărtăşeşte fiinţa umană cu bestia sălbatică, e mereu cu noi.
Şi riguros a fost disciplinată în numele civilizaţiei...
- Şi conform legii. - Asta spui tu.
Dar îţi spun, indiferent de ce parte a legii suntem, suntem tot oameni.
Tu şi cei de soiul tău, şi eu şi cei de soiul meu.
Cum ai trăit altfel decât în felul meu? Ce ne-a lipsit, am mers şi am luat.
Lăsaţi-l să vorbească.
Cum altfel aţi trăit?
Cine e împotriva noastră sau ne stă în cale, este eliminat.
Cuţitul meu poate a tăiat câteva gâturi, dar armele voastre cum sunt?
Au tăiat mii şi mii.
Dacă am profitat de o vreo femeie
armatele voastre au prădat şi violat în toate continentele.
Şi au fost numiţi gloria pământului fiindcă au făcut-o.
Aţi fost născuţi conform legii şi crescuţi conform legii.
Eu am fost născut de o fată dată afară dintr-un bordel
care m-a născut şi m-a blestemat înainte să moară.
Dar vă spun, facem parte din aceeaşi turmă.
Din păcate pentru tine, Baraba, legea e de bază.
Legea cea care îţi dă dreptul să trăieşti în această lume.
Tu n-ai respectat-o.
Totuşi, legea de aici îmi spune
că unui om eliberat prin voinţa oamenilor la sărbătoarea sfântă
nu i se poate aplica pedeapsa capitală.
Nu mă puteţi omorî?
Ar fi mai uşor pentru tine dacă am fi putut.
Te condamn să cari toată viaţa ta, cât o valora ea,
la minele de sulf de pe insula Siciliei.
Nu pot...
fi ucis.
A vrut ca eu să trăiesc.
În mod deliberat.
Nu moare Baraba. Nu poate fi ucis Baraba.
A murit în locul meu.
Moartea a fost plătită.
A luat moartea mea.
Asta e. A luat moartea mea.
Acea lumină, nu a fost lumină.
Întunericul, nu a fost întuneric.
Nu a fost întuneric, aia n-a fost viaţă.
- Aia a fost viaţa. - Luaţi-l.
Voi muri şi voi putrezi, dar voi trăi veşnic!
Am viaţa mea şi nu mi-o puteţi lua!
Peşte împuţit!
Am viaţa mea şi nu o poţi avea!
Am viaţa mea!
- Păi, cine eşti tu? - Sunt Scorpus.
Asta nu-nseamnă nimic, idiotule. Care-i numărul tău?
- 563. - E mai bine.
564.
- Cine e Dumnezeu? - Divinul împărat Tiberius.
Ai privilegiul de a fi proprietatea lui.
Mişcă.
565.
Hai, mişcă.
Asta-i tot. Mişca. Următorii 2.
Pune spatele.
Mişcă. Pune picioarele pe pământ.
Ce fac?
Ne trimit jos la nivelul următor ca să fie loc pentru voi.
Aşa ştii de cât timp eşti aici
după adâncimea la care te afli.
Te distrug treptat, să te obişnuieşti cu întunericul.
Stai.
Te-ai obişnuit cu întunericul.
A luat mult?
Destul.
A intrat în sânge.
Vino aici.
Ce vezi?
Eşti orb.
Arsuri de sulf.
Sapă.
Poftim.
Ai un partener acolo care pare să ştie cum să trăiască veşnic.
Mai bine ai învăţa de la el.
Cât a trecut?
Cine era împărat atunci?
Tiberius? A fost acum mult timp.
Aproape în altă lume.
Aici, mă numesc Sahak.
Ăsta-s eu.
Ţine.
Mişcă!
Ai făcut iadul ăsta chiar mai rău decât este.
Nu-ţi pasă cum am ajuns aici
dar îţi voi spune.
Vasul pe care munceam a luat o încărcătură de sclavi.
Câţiva dintre ei au scăpat.
S-au aruncat în apă, sub privirile mele.
Astfel, căpitanul m-a pus pe mine în lanţuri.
Ce s-a întâmplat cu lumea ta?
Cum te numeşti?
- Te-am întrebat care e numele tău. - În regulă.
Dacă asta te face să taci.
Baraba.
Ce spui? Cred.
Baraba.
Din ce oraş vii?
Ierusalim.
Tu eşti cel achitat?
Ce-i asta pentru tine?
Încătuşaţi ţie, toţi oamenii pământului.
Asta-mi place să văd, diavoli şi bestii aruncându-se una la gâtul celeilalte
După capul vostru ar trebui să vă urâţi unul pe altul.
Acum la muncă, câini nebuni ce sunteţi
Să vă văd muncind.
Munciţi!
Ieşi! Mişcă!
Îmi urăşti numele.
Urăşti cum sună.
Nici măcar n-aţi fost în Ierusalim, dar îmi urâţi numele.
Aşa este. Îl urâm.
Ce contează? Ce-ţi pasă ţie?
- Ştii cine a fost ucis în locul tău? - Chiar aşa?
Deci, de ce nu ţi-am urî numele?
Am crezut că spusele Lui însemnau să ne iubim unul pe celălalt.
Nu-mi pot imagina...
aşteaptă de la un bărbat să aibă un spirit
la fel de puternic şi de răbdător ca un cal de tracţiune.
A fost doar ceva ce mi s-a spus.
Dacă crezi că am obţinut cel mai bun lucru din asta,
poţi sta aici pentru o generaţie sau două
Avem o îndatorire specială pentru voi doi.
Asta vă va arăta ce se întâmplă în lupta cu corciturile. Veniţi.
De ce nu se poate uita totul?
Asta nu înţeleg.
Cine a tot răspândit ştiri despre asta,
păstrând povestea asta vie de-a lungul anilor.
Ce-ar putea să-l omoare?
Când te gândeşti ca a fost voia lui Dumnezeu.
A venit pe Pământ să ne arate ce este.
Pot vedea realitatea în asta.
De aceea numele Invăţătorului continuă să se răspândească în lume.
L-am întâlnit ori de câte ori navigam: Fenicia, Cipru, Grecia.
Chiar şi în portul din Roma.
Am început să înţeleg ce înseamnă.
Dar...
e o cerere dură, dorinţa lui Dumnezeu.
Nu mă prea pricep la asta. Şi uite unde am ajuns acum...
Chiar dacă am trasat semnul lui pe ceafa Împăratului.
Înseamnă că-i aparţin Lui, nu împăratului.
E semnul cu care ne-a marcat pe noi toţi, dacă lăsam destul loc pentru a-l vedea...
Uită-te la asta.
Asta-i semnul crucii.
Păstrează-ţi Dumnezeul pentru tine.
De ce ai venit aici şi ai iscodit minciuni despre uciderea lui Dumnezeu?
Ce se întâmplă acolo jos? Mişcaţi-vă, sau vă las să putreziţi acolo.
E încărcat! Ia-l.
Imaginează-ţi cum este Dumnezeu pentru mine.
Eşti singurul om care l-a văzut şi pe care l-am întâlnit.
Ai fost acolo de la început, şi nu ai vorbit.
Nu vrei să-mi spui.
- De ce te temi - Nu mă tem de nimic.
Atunci poţi să-mi spui.
Ai văzut întunericul ce a trecut peste cer şi pământ când a murit El?
Presupun că da.
Bărbatul a murit în întuneric, o moarte asemănătoare cu a oricui.
Mormântul Lui era gol.
Poate un mort să fie luat? Vrei adevărul? O să-l afli.
Asta-i tot ce poţi să afli de la mine despre Dumnezeu.
Hei, care-i problema?
Hai, revino-ţi.
Dacă văd că nu poţi lucra te vor duce de aici şi n-o să te mai poţi întoarce
Hei! Ia-o!
Gata! Trezirea.
- Hai. Ieşiţi afară, toţi. - În picioare. V-aţi făcut somnul.
- Voi doi, săriţi în picioare. - Ieşiţi de acolo. Hai! Mişcaţi-vă!
Mişcaţi-vă de acolo! Am spus să vă mişcaţi!
Trezeşte-te!
Gata, e treabă de făcut!
Ai dormit destul, trezeşte-te!
Tu, de acolo. Trezeşte-te, mă auzi?
- În picioare am spus. - E un mort aici.
Am spus în picioare, toţi. Hai, acum. Sus în picioare.
- Trebuie să arăţi că poţi să munceşti. - Ce se întâmplă cu tine?
Nu poţi să te ridici? Nu poţi munci?
Pot munci.
Ăsta nu-i de nici un folos
Câţi supravieţuitori sunt?
Nici unul domnule. Nu se poate să nu fie nici unul.
- Pentru ei a fost sfârşitul lumii. - Sfârşitul infernului.
- Ce aţi spus domnule? - Nimic
Supravieţuitori!
Aici. Supravieţuitori
Pregătiţi-vă să primiţi supravieţuitorii!
Ia-l!
Trage!
Când îşi vor reveni, pune-i să muncească la câmp.
Pot să simt gustul sărat în aer.
În fiecare adiere de vânt se simte briza mării.
N-am crezut niciodată că ar putea să-mi placă
mai mult decât mi-a plăcut până acum dar
după întunericul minelor
aş putea să mă duc să mă înec în ea ca un nebun.
Acum, eşti bucuros că trăieşti?
Cum? Ca un bou blestemat?
I-aş mulţumi lui Dumnezeu chiar şi pentru asta.
De câte ori ai fost tras pe sfoară în porturile alea străine?
Probabil că ai fost cea mai uşoară pradă pe care au pus ei mâna vreodată.
- Cum aşa? - Te-ai lăsa păcălit la orice şmecherie.
Un zâmbet
şi ai încredere în lume chiar dacă jumătate te-ar omorî.
Da, am încredere.
Trebuie să fie greu
sau cum altfel o să vină puterea pe care Dumnezeu o vrea?
Dumnezeu ar trebui să fie cinstit sau să mă lase în pace.
Eu sunt acela care se lasă înşelat, sau tu?
Ori de câte ori El se apropie, tu refuzi să crezi.
Dar niciodată nu ţi-a ieşit din cap.
Ce altă moarte ar fi putut să te preocupe pentru un timp atât de lung?
Opreşte-te acolo. Treci pe margine.
Pietre care trebuie cărate.
Ţine.
E o mică zgârietură, dar este adevăratul semn.
Acum să mă laşi în pace?
Foarte bine, noi plecăm mai departe.
Aşteaptă.
Julia, uite-i pe cei doi bărbaţi despre care ţi-am vorbit
Trimite după ei, Rufio. Vreau să-i văd.
- Trimite-i aici. - Foarte bine, domnule.
Opreşte-te! Ăştia doi. Scoate-i de la plug.
Doi bărbaţi au ieşit la suprafaţă de sub pământ într-un mod atât de ciudat.
Douăzeci de ani în mine, cel mai bătrân. Indestructibil.
Am auzit asta.
V-aţi câştigat aerul pe care-l respiraţi, pentru că aveţi noroc.
- Cum vă cheamă? - Sahak, domnule.
- Şi pe tine? - Baraba.
Câţi ani ai?
Ce contează?
Într-adevăr de ce ar conta? Am înţeles că vrei să trăieşti o veşnicie.
Trebuie să-l ating pentru norocul pe care-l au.
Nevasta mea crede că meritul tău este contagios.
Bine, nu vrem să întrerupem lucrul.
Înapoi acum.
Este de la împărat.
Se pare că zeii îţi acceptă superstiţia.
Trebuie să mergem la Roma.
- La Roma? Ce vrea să spună? - Sunt pe cale să intru în Senat.
- Trebuie să ne extindem în lume. - Rufio. Roma!
Este adevărat. Sunt încântaţi.
Trebuie întotdeauna să-i luăm cu noi. Am făcut bine atingându-l,
înţeleg... succesul lor, nu al meu.
Numai zile frumoase de acum încolo, ştiind pe toată lumea, în loc de nimeni.
- Când plecăm? - Hai cu noi. O să-ţi dau răspunsul.
Cât de rău e să ajungi când toţi sunt plecaţi spre munţi...
Uită-te acolo.
Ei bine, aici trebuie să-ţi lăsăm norocul să înveţe meserie.
Ce vrei să spui? De ce venim aici?
Nu se pot lupta încă. Trebuie să înveţe mai întâi abilităţile.
Şi aşa vor face.
Dar aici trebuie să-i predăm. Să sperăm că nu ne vor face de ruşine.
Când o viaţă încântătoare devine profesională,
ne putem aştepta la lucruri măreţe.
Flacus, comandantul. Cinsteşti Roma şi pe noi.
Toată fericirea noastră e şi a ta, comandante.
Imposibil de întrecut. Împăratul i-a redat libertatea de trei ori.
Este al 3-lea sul al libertăţii. Întotdeauna preferă să se întoarcă.
Îşi cunoaşte împărăţia şi are simţul păstrării ei.
Şi-o păstrează.
Torvald, senatorul Rufio şi doamna lui.
Îi iau viaţa.
Poate un om fi supărat pe mirosul de sânge?
Un bărbat poate înţelege asta.
Să arunci plasa, ţine-o în mâna dreaptă, aşa.
Apoi arunc-o din vârfurile degetelor, aşa.
Acum e rândul vostru.
Unul aici, tu aici, şi altul aici.
Acum, începeţi. Aruncaţi plasele.
Ce-i asta?
Au greşit locul cu cel al unui spital de bătrâni?
Cei cărunţi?
Spun că e ceva remarcabil la el. Nimic nu-l poate omorî.
Arată-mi ce poţi face, bunicule.
Ce facem cu peştii îmbătrâniţi, bunicule?
E timpul să fie aruncat la lei.
Lasă-mă-n pace.
Loveşte! Unu!
Loveşte! Doi!
Continuaţi.
Aduceţi primul grup de gladiatori.
Îţi aminteşti de mine?
Ai desenat semnul Învăţătorului lângă farfurie.
De unde ştii că port semnul?
Te-am urmărit câteva zile rupând pâinea.
Putem vorbi liber?
El era în Ierusalim. Îl ştia pe Învăţător.
Domnul fie lăudat şi să te aibă în pază.
Zilele au devenit mai întunecate pentru noi. Persecuţia creşte.
Împăratul vrea să distrugă orice urmă de-a noastră.
Dar mâine, când jocurile se vor termina şi soarele va fi apus
disciplina nu va mai fi atât de strictă.
Şi poate o să fie vreo şansă să te duc acolo unde ne întâlnim.
Apostolul Învăţătorului, Petru, este aici în Roma.
Destul de rar mi-am găsit drum acolo, undeva în afara catacombelor.
Catacombe? Cu siguranţă morţii se întâlnesc acolo.
Ţi s-ar putea părea că a fost îngropată credinţa.
Dar aşa este şi sămânţa, înainte de a deveni recoltă.
Primul grup, să se adune.
Ai să vezi mâine viaţa pe care o ducem acolo.
Primul grup să se adune.
- L-ai auzit, Baraba? - Am auzit.
Unu, doi, unu, doi...
La posturi.
Du-te.
Când o să fiţi mâine pe poziţii
se vor auzi trompetele.
Şi de deasupra voastră, acolo
eşarfa albă va fi aruncată în arenă.
Când va atinge pământul, concursul va începe.
Să fiu sigur că aţi înţeles, aşa o să se întâmple.
Omoară-l! Omoară-l!
- Asta-i o adunătură nervoasă. - Vor să vadă sânge.
Au fost aţâţaţi de Sahak, care nu şi-a omorât omul.
Dacă Împăratul ar fi fost aici, nu ar fi avut de ales.
Aşteaptă până mâine.
O să aibă parte de omoruri din partea ta, dacă e norocos să câştige.
- Nu voi lua nici o viaţă. - Nu-i aşa?
Spune-i asta împăratului. El o să te înveţe drumul pe care trebuie să-l urmezi.
Când el spune că e moarte, atunci e moarte.
Adevăratul Dumnezeu spune Viaţă.
- Îi răspund doar Lui. - Ascultă-l pe omul ăsta!
Dumnezeule, dacă-l contrazice pe Împărat...
- Pe cine numeşti tu Dumnezeul tău? - Pe unicul Dumnezeu.
Restul sunt invenţii ale fricii, poveşti luate din trecut...
Nu pot să te mai ajute mai mult decât respiraţia din acest piept.
Opreşte-l.
- Insulţi zeii înainte de luptă. - Cum crezi că se va răzbuna Marte?
Nu se va răzbuna. Nu există.
Marte nu există? Ce vrei să spui, că el nu există?
Vrei să taci?
Adevăratul Dumnezeu e mai măreţ decât gândurile pe care le-ar putea avea orice om.
El a creat viaţa la fel de adâncă şi de puternică ca şi marea.
Dumnezeii voştri sunt numai umbre.
El e deasupra şi împrejurul nostru. Precum respiraţia din corpurile noastre.
Şi are o singură lege care nu trebuie încălcată.
Legea este Dragostea.
Orice am face, dacă încălcăm legea ne condamnă.
Şi astfel ar trebui să vedem care e dragostea Lui,
şi-a trimits Fiul să trăiască viaţa unui om.
Să arate că Dumnezeu înţelege viaţa care a creat-o.
- Cine ţi-a spus asta? - Ce vrei să facem?
Cu ce ne ajută în arenă?
Vom pierde binecuvântarea zeilor pe care îi ştim.
Mâine în arenă, să-i arătăm împăratului că ştim cât valorează viaţa.
Aruncaţi armele.
Credeţi că toate lucrurile de pe pământ şi din ceruri
au fost făcute doar pentru ca noi să mâncăm şi să facem bani
să facem copii, să ucidem şi să murim?
Care e scopul pentru care am fost creaţi!
Dacă e ceva dincolo de credinţă, asta e.
Dumnezeu a spus, Ardeţi lumea cea veche
...şi lăsaţi una nouă să se nască din cenuşă.
Asa cum fiul lui Dumnezeu a înviat din morţi. A murit pentru noi.
Întreabaţi-l pe Baraba adevărul despre ceea ce v-am spus.
A văzut cu ochii lui pe Fiul lui Dumnezeu, când trăia printre noi.
L-a văzut murind.
Era acolo, în grădină, în a treia dimineaţă.
L-ai văzut, Baraba?
- Spune-ne ce ai văzut. - Ce s-a întâmplat?
Acum mult timp am văzut un om.
Unii oameni spun că era
- ...fiul Domnului. - Ajunge!
V-aţi condamnat singuri.
Vă condamn pentru revoltă.
Sunteţi amândoi arestaţi.
Scoateţi-i şi puneţi-i în lanţuri. Mişcaţi-vă!
Lăsaţi-mă să mă sigur că aţi înţeles seriozitatea acuzaţiilor care vi se aduc.
Nu numai că aţi încălcat legile statului
pentru care pedeapsa e moartea, dar şi pentru că aţi susţinut aceste afirmaţii
celor care au jurat să slujească statul.
Ce e mai grav, mi-aţi trădat încrederea, mie,
care v-am adus în oraş
şi m-aţi făcut să fiu suspectat de complicitate în ochii împăratului.
Perspectiva ta e neagră.
Ştii ce e asta?
Timbrul Statului Roman.
Ceea ce înseamnă că eşti proprietatea Romei.
Ce e tăietura asta aici?
Semnul Stăpânului meu.
- Cui îi spui tu Stăpân? - Celui care îmi este Stăpân.
- Fiul Tatălui. - Cu alte cuvinte, semnul creştin?
O religie care ameninţă guvernul şi ordinea.
Care respinge autoritatea divină a împăratului.
Care propăvăduieşte că sclavii sunt egali cu cei liberi
şi ar reduce societatea la anarhie. O rebeliune, o doctrină insuportabilă.
Dă-mi un răspuns direct. Aparţii Statului?
Aparţin Stăpânului meu, Dumnezeu.
Deci şi tu crezi în acest Dumnezeu?
Spune-mi, crezi?
Nu?
Atunci de ce ai numele pe discul tău?
Nu e El Dumnezeul tău?
Nu asta este în inscripţia asta?
Nu am Dumnezeu.
Nu înţeleg.
De ce ai atunci numele lui Isus Cristos, zgâriat pe discul tău?
Pentru că eu...
...încerc să cred.
Îţi dau şansa să îţi revii.
Dacă recunoşti în mod public oamenilor cărora le-ai vorbit
că toate aceste lucruri au fost minciuni, ţi-ai putea salva viaţa.
Faci asta?
Asta ar însemna să-mi pierd viaţa, nu să o salvez.
El e ceea ce sunt eu.
Dar nu îţi este dragă viaţa?
Ba da.
Şi înţelegi că vei avea o moarte dureroasă pentru revoltă?
Ce alegi?
Îl aleg pe Dumnezeul meu.
Atunci nu mai pot face nimic pentru tine.
Eşti vinovat.
Execuţia va avea loc la răsărit.
Eşti la fel de nebun ca Dumnezeul tău.
Tu, vino aici.
Nu-i înţelept să porţi ceva în care nu crezi.
S-ar putea ca Învăţătorul să vrea ca tu să trăieşti.
S-ar putea să aibă mare nevoie de tine.
Alt motiv, Baraba.
- Altceva. - Ia-l.
Gărzi.
Acum va trebui să valorezi cât doi ca să-l înlocuieşti.
Poţi să pleci.
Sunteţi martorii pedepsei acestui om,
ca să nu fie nici o îndoială
că acele cuvinte care vi le-a spus au fost o încălcare a legii.
O crimă împotriva statului.
Nu doar minciuni, ci minciuni de trădare
care urmăreau doar să răspândească rebeliunea între voi
şi să vă pervertească şi minţile
de la religiile acceptate pe care este construit statul.
Orice om care crede că acele cuvinte sunt inofensive
sau crede că poate repeta sau să fie de acord
cu cuvintele pe care le-a spus acest om
să ia aminte la pedeapsa pe care sunteţi pe cale să asistaţi.
Trăiască împăratul!
Începe, Torvald.
Luaţi poziţiile.
Gata.
Aruncă.
Trădători nebuni!
Vă veţi dori să fi fost făcută ca la carte.
Omoară-l! Omoară-l!
Gladiator Baraba, am auzit că devii o adevărată legendă printre noi.
Pentru remarcabila ta rezistenţă în viaţă
avem un răspuns tradiţional la aclamaţiile acestui public.
Te eliberăm. Îţi redăm libertatea.
Iată simbolul libertăţii tale.
Ţi l-am adus.
Acesta e locul unde ar fi vrut să fie îngropat.
Fratele nostru Sahak.
Deci trebuia să îţi aduci conştiinţa morţii aici.
Trebuia să moară înainte să-ţi pese de el?
Eşti mai preocupat de corpul lui decât de viaţa lui?
Erai dispus să-l laşi să moară singur.
De ce l-ai ajuta acum când nu are nevoie de tine?
Cum l-aş fi putut ajutat mort?
Şi-a semnat singur moartea. Ce bine a făcut?
Trebuie să continui să trăiesc, a spus.
- Era ceva ce trebuia să fac. - Baraba, de ce ai crede?
Când lumina străluceşte, nu o accepţi.
Când vine întunericul, negi.
Când Duhul Domnului se face simţit, refuzi.
Când Sahak a spun că viaţa ta e pentru un anumit scop,
de ce ai crede?
Să faci o glumă conştiinţei tale, asta e?
Crezi pentru că îţi este mai comod acum.
Sau poate dacă Sahak ar fi stat înaintea ta atunci ai spune că ai crezut.
Te vei căi şi-l vei iubi pe Dumnezeu.
Ar fi uşor.
Dar în ce putere ai avea încredere atunci?
Ce contează?
Isus din Nazaret a fost omorât în locul meu.
Trebuie să fi fost un motiv. De ce eu?
De ce m-a ales pe mine?
Unde ai plecat?
Tu!
Unde eşti?
Aşteaptă-mă.
Aşteaptă!
Pentru numele lui Dumnezeu, unde eşti?
Arată-mi calea! Sunt pierdut!
Pe unde să o apuc?
- Ce se întâmplă? - Roma arde.
Nu vezi? Roma arde.
- Cine a dat foc? - Creştinii au încercat să dea foc Romei.
- Mişcă! Mişcă cu acel cufăr. Haide. - Creştinii?
- Creştinii ard Roma! - Sunt creştinii!
Foc!
Ard vechea lume.
Noul regat vine.
Dumnezeule.
Nu voi rata de data asta.
Ce faci, nebunule?
Focul Domnului distrugând vechea lume. A venit ora când toţi trebuie să moară.
- Eşti creştin? - Da, sunt.
Şi sunt gata pentru El!
Întreaga lume va fi curând în flăcări. Auzi asta?
O vom arde.
Suntem gata de venirea lui.
- Luaţi-l. - Învăţătorul!
Învăţătorul vine să construiască o nouă lume.
Luaţi-l!
Lăsaţi-mă! Trebuie să fiu gata de venirea Lui!
Daţi-mi drumul!
Aici! Mai ieşi de aici.
Uite unul dintre ai voştri care a fost prins în fapt, dând foc unei magazii.
Admite că e creştin, arde un oraş pentru a se naşte un nou regat.
Singurul om onest dintre voi.
Cine eşti? Nu te-am mai văzut până acum.
Este adevărat? Dădeai foc unei magazii?
Da.
- Nu te-am mai văzut până acum. - Cine eşti?
Numele meu e Baraba.
- Baraba, tâlharul. - Baraba, cel achitat.
Acest oraş în flăcări nu e lucrarea noastră.
Nu aşa va fi construit noul regat.
Greşeşti.
Cine eşti tu să-mi spui că greşesc?
Acum mulţi ani am vorbit.
Îţi aminteşti?
Nu.
M-ai întrebat de ce am plasa aşa departe de mare.
Ierusalim.
Strada olarilor.
Te înşelai în privinţa noastră atunci aşa cum te înşeli şi acum.
Nu noi am dat foc oraşului.
Ai făcut treaba bestiei sălbatice, Împăratul.
- Eşti nebun? - A fost focul lui, proştilor, nu al Lui.
De ce nu poate Dumnezeu să-şi facă singur planurile?
Ce ar deveni toate speranţele bune?
Trompetele, îngerii?
Toate promisiunile?
De fiecare dată când văd că se termina la fel, cu torturi şi cadavre,
cu nimic bun care să iasă din asta.
Totul în zadar.
Crezi că ei ne persecută ca să distrugă nimic?
Sau crezi că ce s-a zămislit în sufletul tău
de 20 ani a fost nimic?
Cristos nu a murit pentru nimic. Omenirea nu este nimic.
În ochii Lui, fiecare om este o lume întreagă.
A iubit fiecare om de parcă ar fi gândit că nu mai este nici unul.
Am gândit exact pe dos, nu-i aşa?
De ce s-a lăsat ucis în locul meu?
Pentru că fiind departe de El, îi erai cel mai apropiat.
Nu-i sunt mai aproape decât îi eram înainte.
Nici mai departe.
Adevărul în cele întâmplate e că, El nu s-a îndepărtat de tine.
De asta poţi fi sigur.
A fost o luptă pentru spiritul tău, înaintea şi în urma vieţii tale
care este însăşi înţelegerea lui Dumnezeu. După conflictul prin care l-ai cunoscut.
Pot să-ţi spun la fel de bine, că aşa va fi cu venirea Împărăţiei.
Acea luptă înainte şi înapoi şi munca lumii spirituale
ca o femeie în chinurile naşterii.
Noi suntem doar începutul.
Noi nu vom vedea timpul când tot Pământul va fi Împărăţia Sa.
Şi încă, chiar şi acum, chiar aici
suntem la sfârşitul nostru.
Împărăţia este în noi.
Nu mai avem de ce să ne temem.
Peste noi, se vor aşterne anii. Mulţi ani, mulţi martiri.
Oamenii sunt foarte greu de convins.
Oamenii vor privi înapoi spre noi, se vor minuna şi-şi vor aminti speranţele noastre.
E sfârşitul zilei.
Vom crede în noi pentru un pic de durere
şi vom dormi.
Spunând lumii:
 Doamne ajută.
Cât e ceasul?
Noapte sau zi?
Al şaselea ceas a trecut,
când întunericul...
Întunericul...
Mă las...
în grija Ta.
Este Baraba.
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Traducerea Marius Pop, AMC & Lavinia Corectare: CROSSGUIDE